Krisztusban leomlanak a választófalak
Beszélgetés Szeverényi János országos missziói lelkésszel

•	Ön missziói lelkészként gyakorta lát el szolgálatot nemcsak anyaországi, hanem határon túli magyar gyülekezetekben is. Tudatos koncepció húzódik meg a háttérben?

A „koncepció” lényege, hogy egy család, és egy test vagyunk a Krisztusban, összetartozunk. Nem „magyarkodó”, valami busongó csakazértis utak, programok ezek, hanem a missziói parancsnak engedelmeskedve hirdetjük az evangéliumot. Elsősorban magyar evangélikus testvéreinknek, de örömmel vállaljuk a közösséget más felekezetű magyarokkal is. 
Ha úgy adja Isten – mert adja - akkor szlovákokkal, románokkal, ukránokkal, oroszokkal, cigányokkal, szlovénokkal, bárkivel. Hiszem, tudom, hogy a megtért magyar ember áldás környezete számára. A trianoni átok megtörését leginkább ebben a tapasztalatban élem meg.
Hálás vagyok azért, hogy folyamatosan látogathatom a kárpát-medencei gyülekezeteket, összekötöm a szálakat, missziói anyagokat viszek a testvéreknek. Például most indítjuk el a beregszászi és a kolozsvári rádiókban is adásainkat heti rendszerességgel.

•	Melyek voltak az elmúlt időszak legmeghatározóbb eseményei, ami a magyar-magyar kapcsolatokat illeti?  (Volt-e esetleg olyan ezek közül, amely személyesen is megérintette?)

Sok ilyen van, ezek közül néhányat említek. A kolozsvári evangélikus templomban ifjúsági evangélizációt tartottunk Kutyából nem lesz szalonna (?) címmel. A záró estére megtelt a templom. A fiatalokat bevontuk a szolgálatba: szervezés, plakátolás, hívogatás, bizonyságtétel énekben, szóban. Éjjel egy óráig folytak a lelkigondozói beszélgetések. * A debreceni Márton Áron kollégiumban a határontúli magyar fiatalok szerveztek előadói estet és igehirdetési alkalmat. Jó volt látni, hogy egy anyaországi városban élik át a kárpát-medencei magyarság összetartozását és mindezt keresztyén hitük által. * A kárpátaljai Nagydobronyban magyarok és magyarul beszélő cigány testvérek szerveztek cigány-munkatársképző alkalmat és több napos evangélizációt. Hat faluból jöttek a testvérek, szólt az ige és zengett az ének. Csodálatos volt együtt dicsőíteni Istent, minden ember Atyját. * Nagyváradon, Tőkés László püspök meghívására részt vettem a Van kiút rendezvénysorozat harmadik alkalmán. A földrajzi, és vallási paletta itt kiegészült zsidó testvéreinkkel, hiszen a rendezők között volt a Keresztény Demokrata Néppárt Barankovics Izraelita Műhely is. Egyházi vezetők, rabbik, politikusok, művészek vallottak az Örökkévaló Isten által adott életre vezető útról, ami a zsidóságnak a Tóra, a törvény, nekünk pedig a törvény és Jézus Krisztus.  Nem igaz az, hogy a zsidó származásúak nem lehetnek jó hazafiak és az sem igaz, hogy a polgári értékeket vallók antiszemiták; együtt szerethetjük hazánkat, népünket.

•	Milyen konkrét feladatok elvégzését látja a legégetőbbnek a magyar-magyar kapcsolatok szorosabbra fűzése szempontjából? (Itt akár országokra lebontva is lehetne részletezni a választ.)

Még mindig sokan tájékozatlanok, nem ismerik eléggé az elszakított területeket, a gazdag kulturális és hitbeli értékeket. Jó lenne sokkal több egyházi, gyülekezeti utat szervezni, hiszen sokan még nem is jártak Kárpátalján, a Gyimesben vagy Pozsonyban. Egyszer betársultam a Vas megyei őrimagyarósdi gyülekezet székelyföldi kirándulásába. (Az őrimagyarósdiak ősei székelyek, akiket István király hívott a határ védelmére.) Együtt éltük át a csíksomlyói nagy magyar találkozó semmihez sem hasonlítható ünnepét és meglátogattuk a környék evangélikus gyülekezeteit is Sepsiszentgyörgyön és Csíkszeredában, bejártuk a Gyimes völgyét eljutva egészen a történelmi határig. Többen - az idősebbek közül is - először jártak Erdélyben, Székelyföldön.
Tudatosabban kellene szervezni a testvérgyülekezeti hálózatot. Egy közösségnek lehetne három, négy testvérgyülekezete, ahogy van is erre példa. Az alkalmankénti kirándulásokon túl folyamatos kapcsolattartásra, közös szolgálatokra van/lenne szükség. Egyik anyaországi gyülekezetünk, havonta látogatja távolabbi testvéreit, és segíti a helyi szolgálatot.

•	Milyen üzenetet fogalmazna meg a böjti időszakhoz közeledve, amely határon innen is túl egyaránt megszívlelendő? 

Krisztusban leomlanak a választófalak. Ez nem jelenti azt, hogy feladjuk nemzeti vagy felekezeti identitásunkat, de azt feltétlenül jelenti, hogy ami igazán és döntő módon összeköt minket, az az Istenbe vetett hit és a Jézus Krisztusban kapott kegyelem. 
Az Isten nem magyar, román vagy zsidó és nem református, baptista, de még csak nem is lutheránus, hanem mindnyájunknak Atyja.  Ez a hit megtisztítja, átragyogja, és áldottá teszi a nemzetet és felekezetet. 
Az igazolhatatlan és szégyenteljes 2004. december 5-i népszavazást is csak ebben az összefüggésben láthatjuk. 

Szűcs Petra